Постинг
08.01.2019 22:57 -
До....теб
![Постингът е бил сред най-популярни в категория в Blog.bg Постингът е бил сред най-популярни в категория в Blog.bg](https://blog.bg/images/page/icon_post_populyaren.gif)
Дързък си!
Прекалено дързък,за да ми лепиш етикетчета,без изобщо да ме познаваш!
Не съм се била променила?!
А нима трябва да се променям?
И защо??
Да отговоря на твоите очаквания по отношение на мен!
Сори...засечка.
Яка засечка.
Аз вече не мога,а и не искам да се променям заради някой,пък даже и да си ти.
Искам да се променям заради себе си,и най-вече заради очакванията,които имам спрямо самата мен.Да бъда АЗ доволна от мен самата.
Да се променя заради самата мен,а не заради теб.
Първото впечатление никога не лъже.
Е,а аз се самозалъгвах като последната глупачка толкова дълго време.
Изтърпях толкова много неща.
Неща,които никога няма да узнаеш,просто защото си...сляп.
Егото ти е толкова голямо,че от него нищо не виждаш.
И не ми говори за разбити сърца...поне не за моето.
Аз отдавна нямам такова.
Отдавна го разбиха...представи си колко много си закъснял.
Непоправимо много.
Жена без сърце...каква идилия само...но имам душа,ако не си забелязал.
И там достъпът е силно ограничен.
Душата ми е скрита зад непробиваеми стени от студ,лед,самоирония,граничещи отдавна от пълен непукизъм.
Нямам сърце...жена без сърце.
Хладна,безпристрастна егоистка.
Тук позна.Браво на теб.
Попадение в десятката.
Аз не обичам зависимостите,пък дори това да си ти.
Аз обичам свободата и...разнообразието.
Само така се чувствам...жива.
Не мога да бъда такава,каквото си ме проектирал в своето въображение.
Искам да бъда себе си.Да остана ...себе си.
В свят на лъжи,пресметливост,безкрупулност и безчовечност.
Затова душата ми е най-святото,до което никога не си имал достъп.
И няма никога да го имаш.
Защото не го заслужаваш.
Вече гледам на всичко,което се случва, по друг начин.С други очи.
Понякога това ме плаши.Друг път ме радва.
Защото вече не съм същата.
Онази другата умря.
Няма я.Просто изчезна...и ти много добре го знаеш.
Предпочитам аз да променям хората и обстоятелствата,отколкото те да ме променят мен.Толкова много вече се обичам.И се щадя...от към емоции и чувства.
Говоря глупости...аз нямам сърце.
Жена без сърце съм.Кога станах такава?!
И защо?
Но е факт.
Промяната е очавадна.Само дето ти изобщо не я забеляза.
Това е което исках да ти кажа.
Аз,една безсърдечна егоистка,която обича само и единствено себе си.
И най-вече...харесвам се такава.
Прекалено дързък,за да ми лепиш етикетчета,без изобщо да ме познаваш!
Не съм се била променила?!
А нима трябва да се променям?
И защо??
Да отговоря на твоите очаквания по отношение на мен!
Сори...засечка.
Яка засечка.
Аз вече не мога,а и не искам да се променям заради някой,пък даже и да си ти.
Искам да се променям заради себе си,и най-вече заради очакванията,които имам спрямо самата мен.Да бъда АЗ доволна от мен самата.
Да се променя заради самата мен,а не заради теб.
Първото впечатление никога не лъже.
Е,а аз се самозалъгвах като последната глупачка толкова дълго време.
Изтърпях толкова много неща.
Неща,които никога няма да узнаеш,просто защото си...сляп.
Егото ти е толкова голямо,че от него нищо не виждаш.
И не ми говори за разбити сърца...поне не за моето.
Аз отдавна нямам такова.
Отдавна го разбиха...представи си колко много си закъснял.
Непоправимо много.
Жена без сърце...каква идилия само...но имам душа,ако не си забелязал.
И там достъпът е силно ограничен.
Душата ми е скрита зад непробиваеми стени от студ,лед,самоирония,граничещи отдавна от пълен непукизъм.
Нямам сърце...жена без сърце.
Хладна,безпристрастна егоистка.
Тук позна.Браво на теб.
Попадение в десятката.
Аз не обичам зависимостите,пък дори това да си ти.
Аз обичам свободата и...разнообразието.
Само така се чувствам...жива.
Не мога да бъда такава,каквото си ме проектирал в своето въображение.
Искам да бъда себе си.Да остана ...себе си.
В свят на лъжи,пресметливост,безкрупулност и безчовечност.
Затова душата ми е най-святото,до което никога не си имал достъп.
И няма никога да го имаш.
Защото не го заслужаваш.
Вече гледам на всичко,което се случва, по друг начин.С други очи.
Понякога това ме плаши.Друг път ме радва.
Защото вече не съм същата.
Онази другата умря.
Няма я.Просто изчезна...и ти много добре го знаеш.
Предпочитам аз да променям хората и обстоятелствата,отколкото те да ме променят мен.Толкова много вече се обичам.И се щадя...от към емоции и чувства.
Говоря глупости...аз нямам сърце.
Жена без сърце съм.Кога станах такава?!
И защо?
Но е факт.
Промяната е очавадна.Само дето ти изобщо не я забеляза.
Това е което исках да ти кажа.
Аз,една безсърдечна егоистка,която обича само и единствено себе си.
И най-вече...харесвам се такава.
Няма коментари
Вашето мнение
За да оставите коментар, моля влезте с вашето потребителско име и парола.
Търсене
За този блог
![](https://blog.bg/photos/profile/149944.jpg)
Гласове: 17943